Jag pratar inte svenska.
Okej. Jag söker... Jag söker...
Ville du nåt?
-Hej. Bor du här? -Ja.
Får jag bjuda på en kopp kaffe?
-Vad är det som pågår? -Vi är från Östermalmspolisen.
-Vad har hänt? -Känner ni mr Krassner?
-Amerikanen, ja. Hurså?
Han är dessvärre död.
-Vad säger ni? -Vi tror att det är självmord.
-Jag såg honom precis.
-Vi kanske hör av oss till dig senare. -Varför då? Jag har studentvisum.
Vi vill prata med alla som kände mr Krassner.
"En hederlig svensk snut, polisintendent Lars M. Johansson."
-Jag söker mr Johansson. -Det är jag.
-Det här är Sarah Weissman. -Jaha. Hej...
-Jag beklagar sorgen. -Tack.
Jag är i Sverige för att ombesörja hemtransporten.
-Jag har ett brev adresserat till dig. -Får jag titta på det?
Det var tanken. Det är trots allt ditt.
Tack. Och en sak till...
Bland hans tillhörigheter hittade vi en lapp med fyra siffror på.
Säkert koden till Johns enorma kassaskåp. Jag har med mig nåt till dig.
-Sarah Weissman? -Ja.
Lars Martin Johansson.
-Slå dig ner. -Tack.
-Och tack för att du ringde. -Självklart!
Det här...
Det här är brevet som vi hittade i Johns skrivmaskin.
Tror ni att han har skrivit det? Det har han inte.
Varför inte?
"Hela livet har jag slitits mellan längtan efter sommaren och vinterns kyla"...
Det är inte hans stil. Den som skrev det har inte engelska som modersmål.
Och jag är lingvist.
Kan han ha kopierat det nånstans ifrån? Men varför skulle han ha gjort det?
Det vet jag inte, och det finns ett större problem.
Han var alldeles för självgod för att ta livet av sig.
Vad stod det i brevet till dig?
Att brevet var en sorts försäkring. Att han kände sig hotad till livet.
Av svenska underrättelsetjänsten eller svenska polisen. Eller ryssarna!
-Han var knäpp. -Han skrev på en bok...
...som skulle förändra säkerhetspolitiken i Nordeuropa, främst Sverige.
"Den omfattande dokumentationen, och manuset, förvaras i ett kassaskåp."
Det förvarades i ett kassaskåp i Johns morbrors hus.
-Har du öppnat det? -Jag slog in det.
John liknade sin morbror. Han drack och var våldsbenägen - upptäckte jag-
-så jag lämnade honom.
-Det var länge sen. -Men du är fortfarande...
Den som får ärva honom, ja. Jag sa ju att han var konstig.
Hade han inga vänner?
Nej. Ta det här, du. Alltihop. Jag vill inte ha det.